Кирил Христов
Скитник

chitanka.info

Потекоха като насъне дните,

пониса се скиталец по светът,

че млад бе той: морето и вълните

не можеше да гледа от брегът.

Замина той — завинаги замина

по непознати крайща и земи

но вред намери весела дружина,

но вред намери вино и моми.

Минаваха години след години…

То беше сън, то беше дивен сън…

И той живя — и без да си почине,

без да скъпи ни младост, ни огън.

А пак не свари да си отживее,

защото драг му още бе света,

кога сети, десница че слабее,

кога го изненада старостта.

И дойде ден… Зачуден той се взира:

какъв е оня непознати бряг?

А корабът лети натам, запира,

оставя старци — и потегля пак.

Тогаз едвам събуди се моряка,

тогаз едвам се старецът свести…

Но свойте младини той не оплака!

Но клетва му сърцето не смути!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.